SHERLOCK HOLMES
JA MUSTAD MEHIKESED
Mis on uudist, Watson?
Watson, ma küsin, mis on uut?
Röövid korstna kaudu jätkuvad. Eile varastati kelleltki miss Andrew'lt
hõbedased küünlajalad.
Politsei... - Igav! - Mis te ütlesite? - Kriminaalne maailm käib alla.
Imelik! Taevas oleks justkui selge. Kas teie kuulsite, Watson?
Watson?
Mis see on?
Ärge puutuge, Watson! Võib-olla on see Moriarty kätetöö?!
Vaadake, Holmes! See on portfell. - Ärge avage!
Mida?
Ma ütlesin, et vaadake, mis seal sees on.
Mingi joonistus.
Miss...
Milline õnn! See on siin. Ma pillasin selle korstnasse.
See on teie portfell? - Oo, jaa! Minu.
Mis seal sees on? - Täiesti mittevajalik paber.
Pealdisega "Täiesti salajane"?
Andke paber tagasi! Kiiresti! - Ja kui me ei anna?
Ma ei soovita teil minuga naljatada.
Vaata seda!
Selliseid tõestusi oleme me juba näinud.
Holmes! Holmes!
Admiraliteedi ðrift, ilmselt spioon.
See naine libises käest. - Mitte naine, vaid mees.
See oli naiseriietes mees, Watson. Kas te tõesti ei märganud?
Kes kurat sundis teid seda paberit näitama? Ta oleks võtnud portfelli ja kõik.
Väga imelik aktsent. Mulle teada olevatele üldse mitte sarnane.
Aga milline tõbras! Ronis sisse, reostas elamise, rikkus ära korraliku asja.
Kuid, Holmes, möödas on kaks tundi. Mida me ootame?
Mr Holmes, teie juurde tuli väike, täiesti must mehike.
Ahaa! Ta tuli teise poole järele. Suurepärane!
Watson, minge ukse taha! Võtame ta vastu nagu kord ja kohus.
Mu jumal, Lestrade! Aga meie mõtlesime...
Miks te niisugune välja näete?
See juhtum on riikliku tähtsusega. Ma jooksin kogu tee.
Mitte üks troskajuht ei tahtnud mind peale võtta. Palun klaasi vett.
1465. aasta. - Mida?
Ma lihtsalt dateerisin käsikirja, mis tolkneb välja teie taskust.
See on minu erioskus. - See? Ei, see on tänane Times.
Ma lihtsalt loksutasin selle peale ingveriõlut ja, noh, tahm ka veel...
Nagunii ei oma mingit tähtsust.
Kas te kuulsite plahvatust Admiraliteedi juures? - Umbes kell 10 hommikul?
Kuulsite? - Arvan, et kogu London kuulis. Mis see oli? - Pomm, söör.
Lasti õhku salajaste asjade osakonna juhataja admiral Benbow kamin.
Kas ohvreid oli?
Admiral sai põrutada ja hoonel lendasid eest kõik aknad. - Kõik aknad?
Võib-olla oleks vaja arreteerida klaasija. Tema pani pommi.
Jätkake, Lestrade. - Vanake leiti põrandalt teadvusetuna.
No ja kutsuti politsei, arst.
Meil õnnetus tuua ta meelemärkusele, aga kardan, et löögist on vanamees,
kuidas seda nüüd öelda?
Tähendab, ta pole täie mõistuse juures. Sonib oma merelahingutest.
Lestrade! See kõik on väga huvitav, kuid te segate mul ütlemast peamist.
Tahate, ma ütlen teie eest? Kadusid salajased dokumendid!
Te olete selgeltnägija, söör! Kuidas te võisite seda teada?
Ma tegin kõik, et lehtedesse sõnagi läbi ei imbuks.
See on riiklik saladus. - Andke see talle, Watson.
Päästetud! Päästetud! Noh, Holmes!
Holmes! Ma olen näinud teid erinevates uurimistes ja pean tunnistama,
et mõnikord näitasite te häid tulemusi.
Kuid midagi sellist! Sellist operatiivsust!
Holmes, te ületasite iseennast! Minu käsi, söör!
Mis on? Te ei taha suruda Scotland Yardi inspektori kätt?
Mis rumalused need on, inspektor?!
Holmes, aga kas me ei ütle, et...
Dþentelmenid! Briti valitsuse ja Admiraliteedi esimese lordi nimel,
Scotland Yardi poliitika osakonna ja enda poolt isiklikult
tänan teid abi eest uurimises.
Aga? - Ja-jah! Teine pool on kurjategija valduses.
Ta oli meil käes, aga kahjuks pääses minema.
Õnneks me teame tema tundemärke. Me leiame ta, Lestrade.
Admiraliteeti! Ülejäänu räägite teel. Watson, võtke oma revolver.
Selles loos on palju salapärast.
Selge on see, et kurjategija tungis kabinetti läbi korstna.
Lõi admirali uimaseks,
aga miks oli tal vaja kamin õhku lasta? Mõistate?
Loogilisem olnuks õhata seif. Ja muuseas,
seif oli avatud, mitte lahti murtud. See tähendab, et kurjategija
teadis salajast koodi, aga kust kohast? Mõistate?
Käige minema! Kõtt! Kasige minema!
Kas London on koerte mänguväljak? Jätke mind rahule!
Mind huvitab rohkem muu. Admiraliteedi ja Baker Streeti vahe on vähemalt miil.
Kuidas ta läbis selle ühe minutiga? - Mida te ütlesite?
Kes peale admiral Benbow omab ligipääsu salajastele dokumentidele?
Tema asetäitja. Ma vannun, et teen selle koera vagaseks!
Külje sees pistab. Lord Schopenhauer.
Schopenhag? Imelik nimi. Äärmiselt kahtlustäratav! Kindlasti spioon.
Teil on õigus, Watson. Aga kus on Lestrade?
ADMIRALITEET
Laske meid välja, laske, palun, välja!
Andsin käsu mitte kedagi hoonest välja lasta.
Lestrade, andke käsk, et kõik Admiraliteedi töötajad, väikestes suurteni,
vabastataks ja rivistataks koridori. Korraldame isiku tuvastamise.
Kas naised ka? - Ei, naisi pole vaja. Ainult mehed.
Sain aru.
Hei, tule siia!
Tahmasena, tahmasena! Kogu kõik kokku, kõik!
Noh, kuidas temaga on?
Muutusteta, söör. Keeldub minemast haiglasse.
Võite minna.
Ankur mulle kurku!
Ma sain augu veepiirist kõrgemal, aga vana küna on ikka veel pinnal.
Tere päevast, admiral! Mina olen Sherlock Holmes, olen detektiiv.
Kas te oleksite nii lahke ja räägiksite, mis siin juhtus?
Ma rääkisin juba kõik sellele politsei nuhile.
Aga vannun kõigi tugitalade nimel, et ei joo enam rummi.
Mul pole midagi rääkida. Hommik oli nagu hommik ikka.
Ma just asusin vahipostile.
Istusin sellesama laua taga ja rahmeldasin nagu galeeriori.
Paberid, söör, et kurat neid võtaks! Paberimeri!
Vabandage, kas seif oli suletud?
Jaa. Kui järsku lõi mulle grootmast vastu pead.
Ja türklased, noormees! Ründasid mind ootamatult.
Haarang! Ma võitlesin nagu merelõvi!
Rapsisin neid nagu merikapsast. Ma ajasin neid mööda tekki taga.
Ma panin nad kinni ja süütasin püssirohu.
Lained pühkisid mu üle parda otse vanakuradi juurde.
Rohkem ei mäleta ma mitte midagi.
Hea küll, alustame juurdlust.
Nii, nii! Akvaarium. Vesi uhtus kõik jäljed minema.
Pean teid kurvastama, Lestrade, te teravmeelne arvamus pole õige.
Kurjategija ei saanud tungida siia läbi korstna
sel lihtsal põhjusel, et ülevalt oli see kinni pandud.
Aga ma ronisin üles, mina isiklikult, katuseni välja.
Pärast plahvatust, Lestrade, alles pärast plahvatust!
Aga enne seda oli see ülevalt suletud võrega ja tellistega kinni laotud.
Vannun hai soolikate juures, et noormehel on õigus.
Kõik Admiraliteedi korstnad on tihedalt suletud kuningas George V ajast peale.
Kaitseks spioonide vastu, et tuskaroora mind neelaks!
Minule te sellest ei rääkinud. - Te ei küsinud.
Andke andeks, admiral! Admiral!
Doktor Watson tahaks vaadata üle haava teie peas.
Mina? - Ta on väga kogenud spetsialist, ärge muretsege.
Mida mul siin muretseda on? Las vaatab.
Kaptenisillaga on mul kõik korras. Väike muhk on, aga see on tühiasi.
Kui te oleksite näinud, noormees, millise augu ma sain Peloponnese all!
Väike eksperiment uurimistööks. Admiral, palun teid seista siia.
Inspektor, tulge siia. Te olete kurjategijaga ühte kasvu.
Tõstke see roop ja asetage see vot niimoodi.
Mida see tähendab, noormees? - See tähendab, admiral, et te ei rääkinud tõtt.
Te ei istunud laua taga, kui kurjategija teid lõi. Sel juhul oleks muhk pealael.
Te seisite seifi ees. Avatud seifi ees, pean alla kriipsutama.
Te tahtsite seda varjata. Kas ütlen teile, miks?
Mu jumal! Kui Admiraliteedi nõukogu saab teada! Häbi, erruminek!
Ja polnud vaja mingit salakoodi. Tulge minuga.
Neetud harjumus! See on minust tugevam.
Palun, söör! Ma alustasin lihtsa madrusena.
See on omavoli! - See on kohutav! - Mida nad endale lubavad?!
Me kaebame Admiraliteedi esimesele lordile!
Töötajad on tuvastamiseks kohal, söör.
Nii, teda siin pole.
See on tema!
Te eksisite, söör. See on meie koristaja. Kõige arglikum ja kurnatum olend ilmas.
Ma ütlen, et see on mees, kes on riietunud naise kleiti.
Ma kohe tõestan seda teile.
Tõepoolest, naine! - Neegritar, söör.
Teda pole kokku määrida tarviski.
See pole mina! Mina pole süüdi! - Sama aktsent, Watson. Kas teile ei tundu?
Ta teab halvasti inglise keelt, peaaegu ei räägigi.
Seepärast ta siia tööle võetigi, et ta liigselt ei lobise. - Aga too oli mees.
Ta on kuskilt Andamani saartelt.
Muidugi! Andamani saared. Sellepärast ka niisugune aktsent.
Miss, kas teil on vend?
Ma ei tea mitte midagi. Ma ei saa aru.
Kaksikvend, olen sada protsenti kindel. Nii, dþentelmenid, üht-teist hakkab selguma.
Ma arvan, Lestrade, et miss on seni Scotland Yardi külaliseks,
aga meie läheme Baker Streetile lõunastama. Watson, mis kell on? - Veerand kolm.
Seni, kui me edasi-tagasi sõidame, kaob kurjategija koos paberiga.
Ta ei kao mitte kuhugi, Lestrade, tal on vaja paberi teist poolt.
Ta hakkab seda jahtima, aga meie jahime teda.
Mis aga puutub naisesse, siis vaevalt ta midagi räägib.
Hästi! Aga kõigepealt sõidame minu juurde. Ma pean ümber riietuma.
Mister Holmes, mister Holmes!
Ma käisin toidupoes. Ainult pool tundi polnud mind kodus.
Mu jumal! Minu teeserviis, tugitool, laudlina, lauahõbe!
Must mehike!
Oleksin pidanud seda ette nägema. Oleks tulnud jätta varitsus.
Holmes, kas te ajalehtedest lugesite röövidest korstna kaudu?
Alati üks ja seesama. Keegi ei näe kurjategijat, väikesed mustad jäljed,
kaovad küünlajalad ja lauahõbe.
See on tavaline rööv ja meie spiooniga pole sel mingit pistmist.
Hakkame lõunastama, eks? - Ei, mulle tundub, et see on ühe ahela lüli.
Ta otsis paberit, aga küünlajalad ja hõbe on vaid tähelepanu kõrvalejuhtimiseks.
Inspektor, ma palun teid ronida mööda korstnajalga üles.
Misasja? Jälle! - Me peame kontrollima.
Ehk on seal tõendusi. Watson, meie läheme katusele, muidugi mööda treppi.
Inspektor, kohtume korstna juures.
Watson!
Seal ta on.
Kahtlemata annab ta kellelegi märku. - Vaadake, tal on kaasosaline!
Teine! Milline neist on meie oma?
Kolmas, neljas, viies, kuues, seitsmes! Ei, kaheksa!
Üheksa! Holmes, neid on siin terve bande! - Rahunege, Watson, see seal on Lestrade.
Holmes, teil oli õigus. Vaadake, mis ma korstnast leidsin.
Tulge alla, peitke ennast ära! Nad märkasid teda.
Tantsivad mehikesed. Õnneks ma tean seda koodi.
"Tere, mis saak?" Milline õnn, et nad peavad Lestrade'i omaks.
Vastake neile midagi, Lestrade.
Mida ma vastan? Ma ei tea seda keelt. - Lihtsalt lehvitage vastuseks.
"Täna on kohtumine poksijal, võitlus kümme."
Vastake, Lestrade, vehkige, vehkige, vehkige!
"Poksijal", mida see tähendab? - Elementaarne, Watson! Amfiteater Tottenham Court Roadil.
Seal on tiitlivõistlus! James Corbet Bob Fitzsimeniga. Aga "Võitlus kümme"?
See tähendab, et Bob võidab Jamesi 10. raundis.
Lestrade, teie lähete kohtumisele.
Lestrade, Lestrade! Kas te näete kedagi?
Mitte kedagi.
Imelik! Doktor, kas te saate vaadata kella, ainult ettevaatlikult.
10 minuti pärast 10. - Mitte midagi ei mõista. Nad peaksid juba siin olema.
Võib-olla teie kaaslased, Lestrade, ehmatasid nad ära?
Ma valisin parimatest parimad, nad on Scotland Yardi koorekiht.
Saaks midagi kuuma. - Võib-olla on nad sees?
Vaadake, matð lõppes. Corbet võitis 10. raundis.
Teade ütles poksija peal, mitte sees, Watson. Mis kell on?
Seal, Gig Ben on näha. 5 minuti pärast 10.
Jumal, milline idioot ma olen! Lestrade, lööge mind kepiga!
Watson, kui te kirjutate sellest loost, kirjutage kolm korda
suurte tähtedega idioot ja kriipsutage alla. Poksija peal! Oleksin pidanud kohe taipama!
Minu järel.
Aga varitsus? - Pole aega, võtame nad kolmekesi kinni.
Big Ben.
Nimetatud inglise suurima poksija Ben Caunti järgi. Big Ben ongi "poksija".
Üheksa, kümme!
Üksteist! Mul oleks nagu olnud kümme töötajat? Kes see on?
Very set. - Kas tunnete ära?
Mein Gott! Das ist fantastisch! Glaublich!
Milleks mulle 1465. aasta Times?
Kus on joonise teine pool? - Käed üles! Tähendab "hande hoch!"
Hugo Oberchtein. - Sherlock Holmes!
Ammu oleksin pidanud aimama, kes seisab selle musta bande taga.
Joonis! - Muidugi.
Watson! - Lestrade?
Ma mäletan samasugust võitlust Moriarty'ga Reichenbachi joa juures.
Joonis! - Käi põrgu koos oma joonisega!
Holmes, politsei on siin, bande on kinni võetud, kas te vajate abi?
Saan hakkama.
Tulistage, tulistage varest!
Neetud!
Oleks saanud läbi ka ilma kino stampideta. - Üldiselt olete teie juba kadunuke!
Kes oleks võinud teada, et tema vares on kirjatuvi.
Jah! Joonis on ilmselt juba Berliinis.
Mitte joonis, Lestrade, vaid ainult pool sellest.
Ilma teise pooleta ei saa nad nagunii mitte midagi aru.
Siin ei saada samuti midagi aru.
Mis joonistus see on, Lestrade?
Briti teadlaste viimane leiutis. Allveelaev.
Mis see on? Kaptenisild? - Need on torpeedo aparaadid.
Torpeedo aparaadid ülevalt! Ärge ajage naerma, Watson! See on õhutsistern.
Neetud!
Hea küll, panen selle siia, ehk keegi ei märka.
Hugo Oberchtein. Ta on mu vana tuttav.
Ta saadeti Andamani saartele spioneerimise eest sunnitööle.
Sealt ta põgenes koos kümne kohalikuga. Nagu teada, on need
kõige väiksemad inimesed maailmas. Kõik 10-aastase poisikese kasvu.
Nendest moodustas ta bande, mis korstnapühkijate nime all
"pühkisid" puhtaks auväärsete londonlaste kodusid.
Aga Hugo unistas uuest tõusust. Kuidas pääseda Admiraliteeti,
seda ta ei teadnud. Korstnad olid tellistega kinni laotud. Ta ootas juhust.
Üks pärismaalastest kohtas juhuslikult oma kaasmaalast,
kes elas juba viiendat aastat Londonis.
Naine töötas koristajana Admiraliteedis, ent keeldus järsult kurjategijate abistamisest.
Siis ta rööviti ja tema asemele saadeti üks korstnapühkijatest.
Eurooplastele on kõik mustad ühte nägu. Prügikotis oli tal püssirohi, et õhata seif.
Salakoodi nad ei teadnud, kuid siin naeratas neile jälle õnn.
Pööre vastutuult!
Tuld! Kohe lendavad relvad õhku!
Te olete uputatud, söör.
Võit, härrased!
Kell saab kohe kümme. Asuda lipu heiskamisele!
Täita klaasid!
Tema kõrgeaususe kuninganna Victoria ja võitmatu Briti laevastiku auks!
Miks ta siis kamina õhku lasi? - Tema ei lasknud.
Aga kes siis? - Admiral. - Aga ta oli ju teadvusetu.
Mu sõber! Kas te mäletate admirali sõnu türklaste kohta?
Me pidasime seda sonimiseks, hägustunud mõistuseks.
Aga näete, mida ma lugesin sellest raamatust!
"Navarino lahing toimus 8. oktoobril, 1827. aastal
Peloponnese poolsaare läänepoolse ranniku lahes."
Vot siin! "Lahingu käigus näitas hämmastavat väärikust üles madrus James William Benbow.
Olles uimaseks löödud langevast mastist, ei kaotanud ta meelemärkust,
vaid ajas türklasi täie jõuga mööda kogu laeva taga.
Seejärel ajas ta nad trümmi ja süütas püssirohu.
Selle kangelasteo eest anti madrus James William Benbow'le
nooremohvitseri auaste."
See hoop pähe, mis oleks iga teise maha löönud,
äratas admirali mälus sarnase trauma, mille ta sai 60 aastat tagasi. Grootmasti löök!
Talle tundus, et ta jälle võitleb türklastega selles tuntud lahingus
ja ta lihtsalt kordas oma tollast tegutsemist. Elementaarne!
Relvadele! Türklased! Haarangule!
Ülejäänut te teate. - Holmes, te olete absoluutne geenius!
Oleksin, kui poleks nii rumalalt "poksijaga" alt läinud.
Sellest tingitult oleksime nad peaaegu et käest lasknud. Jah!
Joome, Watson, admirali kõva pea ja võitmatu Briti mereväe terviseks!
EPILOOG
28. augustil 1914. aastal, Heligolandi lahes,
põrkasid piiratud nähtavuse juures kokku Saksa ja Inglise allveelaevad.
See oli tõe hetk.
Nii ühinesid lõpuks mõlemad joonise pooled.
Ilma minuta läheb siin kõik põhja.
Jutustas Pastella